Ma ismételten kemény napunk volt / van.
Vannak esetek amelyek éveken keresztül húzódnak. Általános tapasztalatunk, hogy a hatósági eljárások akkor tudnak gördülékenyen haladni, ha van civil szervezeti kapcsolat. Ha nincs, valahogy megrekednek, vagy el sem indulnak, vagy sajnos az állomány leölésével zárulnak...
Itt hosszú ideig nem történt semmi érdemi. Sajnos a helyzet mára tarthatatlanná vált, sok ember és állat szenvedett éveken keresztül.
Nekünk kb. 3 héttel ezelőtt lett tudomásunk az ügyről. Utánajártunk, a helyi hatóságokkal felvettük a kapcsolatot, és kértük, hogy együtt tegyünk végleg pontot erre az ügyre.
A körülményeket nem lehet visszaadni. Egy átlagos méretű családi ház, az előzetes állomány saccolása alapján 30-40 kutyáról beszéltünk. De mi már megszoktuk, ha ilyen helyre megyünk, dupla létszámmal tervezünk... Hát jól tettük!
Éveken keresztül éltek összezárva, iszonyatos állapotok között ezek a szerencsétlenek. Az ablakból kiáradó szagok csak sejtették azt, ami a végén a házban fogadott minket. Embernek, állatnak egyaránt élhetetlen.
Az "egyszerűbb" munkamenet kedvéért bezártak minden állatot és az ablakon keresztül adogatták ki őket. Egyesével. Valahogy úgy tűnt, nem fogynak el. Csak jött és jött a következő. 30, 40, 50, 60... A szemünk itt már kerekedett, és gőzerővel dolgoztunk a helyek újraosztásán. Aztán lett 70 és még egy, és még 5 borzasztó állapotú cica. Mindenki jelöletlen. Megkapták az egyedi azonosítót, utána hagyhatták csak el az ingatlant, és szállhattak be a boxokba.
Nem, nem fajtakutyák. Egyszerű keverékek, beltenyészet, felnőttek, növendékek, kölykök. Szocializáció hiányosak, vannak köztük látványosan betegek, borzasztóan elhanyagoltak, fekáliával és vizelettel dunsztolt több éves rasztákkal borítottak.. harapósak, kapkodósak, de leginkább megtört lelkű ÉLETEK!
8 szervezet, 71 kutya, 5 cica.
Köszönjük a helyileg illetékes hivatal hozzáállását, a doktor úr munkáját, hogy végre együtt ma ezeket az állatokat kiemelhettük onnan sok év vegetálás után.
A szomszédok talán ma először vehetnek mély levegőt, és talán innentől kezdve tudnak majd újra hinni is.
Nekünk, minden szervezetnek nagyon kell a segítség, erőnkön felül teljesítünk folyamatosan, a mostani mentetteket mindenki a saját oldalán mutatja be majd.
Természetesen megtesszük a rendőrségi feljelentést is, mert mi hiszünk, mert hinni szeretnénk a törvényeink erejében.
Még inkább hiszünk az összefogásban, mert együtt tudunk nagy dolgokat véghez vinni.
Akik ott voltunk:
- PCAS Állatmentő Egyesület,
- Állatmentő Szolgálat Alapítvány,
- Rex Kutyaotthon Alapítvány,
- Együtt az Állatokért Állatvédő KHE,
- Ebremény Kutyavédő Egyesület,
- Vahur Ajka és Térsége Állatvédő Egyesület,
- NOÉ Állatotthon Alapítvány
és mi, az Eszkuláp Állatvédő Egyesület.
Kezdjük az elején: nem, Valentin nem a gazdira váró állatok védőszentje, de most egy kicsit mégis.
A Valentin vagy Bálint nap kicsit Janus-arcú ünnep Magyarországon. Vannak, akik Amerika utánzó majomkodásnak tartják, míg mások örömmel készítik a meglepetést szerelmük, partnerük számára ezen a napon, hiszen a szerelmesek ünnepéről van szó. A szerelem viszont ezernyi giccses vackot csatolt a témához, amelyek közül a csillogós lufi ráadásul környezetszennyező is. Az alkohol meg: igen, a statisztikák élén járunk alkoholfogyasztásban, a Valentin nap nem lesz különleges, ha iszunk. Lehet, hogy akkor lenne inkább az, ha ezen a napon nem tennénk - már, ha az átlagot tekintjük, merthogy vannak, akik helyettünk is isznak. A csoki hízlal. A vacsora egy egyszerű kiadásnak tűnik a meghívó fél szempontjából, de a nőknek ez egy komplex feladat: új cipő, új ruha, új kistáska, ami passzol az előző kettőhöz, fodrász, smink, új parfüm... Ezernyi járulékos költség. Szóval ahogy minden mást, ezt is túl tudjuk tolni.
Erre jött Demény, a kötsög, és az arcunkba vágta mindezt azzal, hogy egyébként kérhetnénk kutyaéletet vagy töpit is az önzetlenség jegyében erre a napra, és akkor tök jó, mert tettünk valami jót, meg kaptunk is, meg nem is kell új ruha, csokink meg úgyis van dugiban a munkahelyi asztal fiókjában, szóval ilyesmi. Aki utal az Eszkuláp Egyesületnek Valentin megjegyzéssel február 14-ig, ami bónuszban a gazdasági vezetőnk, Klári szülinapja, szóval tökre örülni fog, hogy ott végetér a listázási, ellenőrzési feladata szülinapi ajándékként, az egy kutyaélet megmentéséhez járul hozzá. A franc se gondolta, hogy a kutyaélet ennyire Bálint napi bonbon, hogy így rákaptok!
????Hogy is fordul életekre a beutalt összeg, mennyi az annyi?
Demény gazdájával, Judittal abban maradtunk, amit más gyűjtéseknél is alkalmazunk. Minden elért 100.000 Ft egy kutya megmentését jelenti.
????De miért ennyi, és hogy van az elszámolás? Kié a kockázat, ha mégsem lenne elég az összeg?
Egy kutya induló költsége elég magas, ha a mentést nem esetlegesen szeretné az ember végezni, illetve ha nem áll rendelkezésére korlátlanul és ingyenesen biztonságos elhelyezési lehetőség. Mivel mi most alapvetően gyepmesteri telepekről, illetve egy menhelyről, aki ilyen jellegű tevékenységet is ellát tervezünk kutyákat érkeztetni, így fontos a kutyák számára biztonságos, elkülönített és fedett kennel. Ezt nagyobb létszám esetén kutyapanzióban tudjuk megoldani. Le is foglaltunk tíz kennelt, oda jön az első csapat kutya február 17-én, vasárnap.
A több kutyás, professzionális szállításért fizetnünk kell, ennek összege az egyidejűleg mentett kutyák között megoszlik. Az Egyesület elnöke is fuvaroz kutyát, de ő a benzinjét és az idejét is adományként biztosítja, ahogy Demény gazdija, Judit is önként és ha nem is dalolva, de élőzve érkezik erre a mentési etapra. Merthogy az övé a kiválasztás feladata.
Ott van tehát fekete Buksi, az öreg kan, és azt feltételezzük, hogy ránézésre nincs semmi baja, nem törött, nem vérzik egyik testrésze sem. Mik merülnek fel esetében az első hónapban?
Buksi nem szállhat be a kocsiba anélkül, hogy rá ne kerülne egy bolhairtó csepp. Abban reménykedünk, hogy ezt az első hónapban nem kell vásárolnunk, mert a támogatóink biztosítják. A márka mindegy, csak jó legyen bolhára, merthogy ezeknek a kutyáknak a többsége kimaxolja az egy bőrcm2-n tartható társállatok számát. A bolhacsepp adományokat leadhatjátok a Deményista sétán február 10-én többek között. Ugyanitt stabil, biztonságos bőrnyakörveket is gyűjtünk, valamint erős pórázokat, mert mindenkit fel kell szerszámoznunk ahhoz, hogy utazhassanak. Ez lesz az ő induló szettjük.
Ezen túl, akinek nincs, az kap
- egyedi azonosító chipet (3.000 Ft),
- veszettség elleni védőoltást és féreghajtót (5.000 Ft),
- kombinált oltást, majd ezt két hét múlva ismétli is (7.000 Ft),
- kennelköhögés elleni oltást (5.000 Ft).
Mindenki átesik egy állatorvosi vizsgálaton, melynek része a szívféreg gyorsteszt (3.500 Ft), valamint a 10 év feletti kutyáknál egy teljes vérkép (15.000 Ft). Szépen ütemezve megtörténnek az ivartalanítások is (kanoknál kb. 20-25.000 Ft, szukáknál 25-45.000 Ft súlytól és esetleges vemhességtől függően).
A kutyapanzióban minden eltöltött nap kutyánként 1.000 Ft, illetve van egy sétáltató munkatársunk, akinek a munkabéréből minden kinn állomásozó kutya magára vesz 5.000 Ft-ot.
Így az első hónap egy kutyára állatorvosilag minimum 40-50.000 Ft, a kutyapanziós tartást illetően február 17-től február 28-ig 12.000 Ft. Tehát máris elmegy az összegyűjtött adomány legalább fele.
Azt is tudjuk, hogy a kutyákat nem lehet azonnal örökbeadni, de még ideiglenes befogadóhoz kihelyezni sem feltétlenül. Hirdetni fogjuk őket, tényleg mindent megteszünk, hogy figyelmet kapjanak, és biztosan lesznek olyan szerencsések, akik mennek is azonnal, amint lehet, de a többség inkább nem megy majd, hanem marad, akár hónapokra is. Így nekik fizetni kell az ellátásukat, tartásukat, parazitamentesítésüket, ismétlő oltásaikat. Arról nem is beszélve, ha valakiről kiderül, hogy valami egyéb baja is van, ami kezelést igényel.
Itt jön be az Eszkuláp Egyesület felelőssége. Egyrészről mi az erre a célra beérkező összeget ún. projekthez rendelten kezeljük, nem ez az első eset, hogy elkülönített nyilvántartást vezetünk hozzánk befolyt összegekről. A Valentin pénz célhoz kötött, tehát az utolsó forintig azokra a kutyákra fordítódik, akiket megmentettünk, megmenthetünk belőle.
Lesznek olyan kutyák, akik nem használják fel a rájuk kalkulált összeget, ők a megmaradt pénzzel a még gondozásunkban maradt, szintén Valentin kutyaként mentett társaikat segíti majd. Lesznek azonban olyanok is, akik maradnak azután is, hogy a projekt régen végetért, legalábbis a pénzügyi zárás megtörtént. Ők azt követően szépen betagozódnak a normál eszkulápos védencek közé, és hónapról hónapra előteremtjük majd az ő költségeiket is. Senki nem kerül tehát veszélybe a Valentin projekt után, kelljen várnia akár hónapokat vagy egy évet. Többet is várhat, van rá példa a gondozottjaink között. A lényeg: aki Valentinként menekül, az mindenképp meg lesz mentve. Akkor is, ha utána az Eszkuláp Egyesületnek kell előteremtenie a gondozási feltételeit.
A forintális elszámolást igyekszünk havonta nyilvánosságra hozni, kutyánkénti bontásban. Így mindenki láthatja, mire is fordítódott, fordítódik az összegyűlő hatalmas összeg.
????Hogy lesz most hirtelen ennyi kutyára hely?
"A menhelyek folyton panaszkodnak, hogy nincs helyük, most meg hirtelen hogy lesz ennyi?!" Sokakban megfordul ez a gondolat, különösen azokban, akik már kértek segítséget, és elutasító választ kaptak. A többség egyébként elutasító választ kap, mert fizikailag kezelhetetlen létszámú, bajban lévő kutya van az országban.
A válasz a kérdésre a működési modellünkben keresendő. Ugyan nekünk is van egy bázisunk, egy 15-20 kutya befogadására alkalmas menedék Mányban (Fejér megye, Budapesttől kb. 30-40 perc autóval), de ezen túl több panziós helyen is élnek kutyáink. Természetesen kutyapanziós helyet sem lehet végtelenítve igénybevenni, illetve nem is mindenkinek áll rendelkezésre, de mi az állatvédős éveink során egy dologról biztosan meggyőztük együttműködő partnereinket: korrekten rendezzük a tartozásainkat minden esetben. Így mögénk állnak ilyen kicsit őrült esetekben is.
Most mondjuk a szerencse is a kezünkre játszott, mert az egyik helyen, Tárnokon, éppen elköltözik addigra egy csapat kiképzés alatt lévő juhászkutya, így azt a tíz kennelt le is foglaltuk gyorsan. Az egy elkülönített rész, kényelmes, szalmázható, fedett kennelekkel, így az új csapat nem zavar majd másokat. A tíz kennelt töltjük fel február 17-én a gyepmesteri telepekről a PCAS szervezet segítségével, de Juditnak van egy olyan feladata is, hogy felkeresse az egri menhelyet, és a tízes létszámon túli, fedezettel rendelkező kutyákat kiválassza az ott várakozó közel 300 kutya közül. Őket is be fogjuk nektek mutatni, mert amíg nincsenek fizikailag nálunk, addig is belekezdünk az orvosi dolgaikba, amik még esetleg hiányoznak, illetve folyamatosan hírt adunk róluk. Ahogy szabadulnak fel helyek, az egri csapatból is folyamatosan érkeznek majd a kiválasztott kutyák.
????Miért éppen ezekről a helyekről fogunk menteni?
Az Eszkuláp Egyesület fokozottan figyeli a PCAS segítségkéréseit, az éves mentési tervünkben többször is szerepel, hogy az általuk felügyelt gyepmesteri telepekről veszünk át kutyákat. Több gyepmesteri telepen sikerült elérniük, hogy csak helyhiány esetén altatnak, és így a kutyák kihozatalát meg lehet szervezni több állatvédő csapat bevonásával. Ők maguk is rengeteg állatot mentenek, sokszor a reménytelenségből, súlyos sérülésekkel. Február 17-én tíz kutyával könnyebb lesz a dolguk, ennyit tudunk elsőként elhozni a később kiválasztandó telepekről. Fontos tudni, hogy ezek nem gigatelepek az új hajdúhadházi gyepmesteri telep kivételével, 4-5-6 kennelnyi hely áll rendelkezésre, de a bekerülő kutyák létszáma bármekkora hely kitöltését biztosítaná. Szóval a feladat elég kifeszített, a mentési ütem gyors kell, hogy legyen ahhoz, hogy az altatásmentesség biztosított tudjon maradni.
A tízen felüli kutyák esetében egy olyan szervezetre volt szükség, ahol a kutyák már biztonságban vannak, viszont a helyi és egyéb adottságok miatt a létszám magas, így segítséget jelent néhány kutya átvétele, illetve vagyunk annyira jóban az adott menhely vezetésével, hogy ha "lefoglalunk" kutyákat, tudni fogják, hogy azokat át is vesszük, amint adódik rá lehetőségünk. A köztes kommunikáció, kapcsolattartás is fontos, így két menhely jöhetett volna szóba abból a térségből: a kisvárdai és az egri. Mivel Demény gazdija, Judit egri, és mivel idén az egri menhely nem is tudott felkerülni a havi mentési ütemezésünkre, így mellettük döntöttünk.
????Ki fogja kiválasztani a kutyákat?
Az, hogy melyik kutya jöhet, a helyszínen fog eldőlni. Nálunk egyetlen egy kizáró szempont van: az emberre agresszív kutyával jelenlegi helyzetünkben nem tudunk mit kezdeni, nem tudunk számára megfelelő rehabilitációs környezetet biztosítani. Ezen túl nincs megkötés, azok kerülnek be a kocsiba, akikre a helyszínen Judit azt mondja, hogy ők jönnek. Lehet, hogy egy-egy kisebb gyepiről mindenki, aki már elhozható, ezt nem tudjuk előre. Ahogy azt sem, hogy kik lesznek éppen benn, milyen kutyák.
Az egri menhelynek sincs átfogó gazdikereső adatbázisa, így oda is ki kell fizikailag menni kiválasztani. Ha Judit ráér, február 16-án meg is teheti ezt, és akkor egy hétvégén meglesz az összes kiválasztott kutya, ti is megismerhetitek őket. Február 17-én igyekszünk élőben is beköszönni majd - ebben Juditra számítunk leginkább, ő rutinos - illetve lesznek fotók, valamint egy drónos videó is készül, ami kicsit más szempontból biztosít rálátást a mentési folyamatra majd.
????Meg lehet-e személyesen ismerni majd a megmentett egyedeket?
Igen. Amint az első oltási körükön és parazitamentesítésükön túl vannak, hirdetni fogunk sétáltatási alkalmakat, amelyekhez lehet csatlakozni. Érdemes majd figyelni Demény oldalán túl az Eszkuláp Egyesület oldalát is.
????Milyen feltételekkel lehet majd a kutyákat befogadni?
A megmentendő kutyák számára mind ideiglenes, mind végleges befogadókat is keresünk.
Az ideiglenes befogadóknak tudniuk kell, hogy a kutyák előéletét mi nem ismerjük, így bármilyen viselkedési gond felmerülhet. Csak az első kombinált oltás után adunk ki kutyát bárhová, illetve az ivartalanításon is át kell esniük. Benti tartással, folyamatos információ biztosítása mellett lehet valaki ideiglenes befogadó, de a részleteket úgyis pontosítjuk, ha valaki ilyenre adná a fejét.
Egyesületünk minden védencét benti tartás biztosítása mellett adja örökbe. Aki csak kertbe keres kutyát, nem fog tudni tőlünk örökbefogadni. Lehet ezen vitatkozni, egyet nem érteni, de ezek a mi elveink, ha úgy tetszik, a házirendünk. Mi hiszünk abban, hogy a kutya a falka része, és ez csak úgy adható meg számára, ha ott lehet, ahol a falka többi tagja. Mivel az emberek nem tipikusan kertlakók, így a kutyáinkat sem szeretnénk azzá tenni.
Tudjuk, hogy sok helyen van örökbefogadási díj, de nálunk nincs. Nem kötődik kötelező fizetés a gazdisodáshoz, mi szerződést kötünk, az a fontosabb. Ha bármi lenne, ami miatt a kutya nem maradhat az örökbefogadó családjánál, hozzánk kerül vissza. Minden védencünkön örök garancia van, hiszen azért mentjük meg őket, hogy onnantól már soha ne kerülhessenek bajba többé, de abban a reményben költözhetnek gazdához, hogy erre nem is lesz többé szükségük.
A bejegyzés írásakor, 2019.01.24-én 20 élet megmentésére nyújt fedezetet a beérkezett összeg. Ha ti is hozzájárulnátok egy-egy újabb esélyének megteremtéséhez, az alábbi számlaszámon vagy Paypal elérhetőségen keresztül tehetitek meg. Fontos, hogy szerepeltessétek a megjegyzés rovatban, hogy "Valentin", mert ez alapján tudjuk az összegeket a projekthez rendelni.
Eszkuláp Egyesület
Magnet Bank
16200223-10054165
"VALENTIN"
PayPal: eszkulap2016@gmail.com
IBAN: HU 45 1620 0223 1005 4165 0000 0000
BIC: HBWEHUHB
Frissítés - 2019.01.29.
A projekt kicsit kezdi túlnőni magát, így az egri menhelynek megszavaztunk 20 átvételre kerülő kutyát, de ha lesz még azon felül is keret, akkor további gyepmesteri telepekről mentjük majd le a keretet. Többek között az ózdi és a püspökladányi is szóba került.
Hat héttel ezelőtt kezdődött a kaland, akkor indult nyilvánosan az Eszkuláp Egyesület élete. Akkor is leírtuk, de most, hogy a halottainkról emlékezünk, újra megtesszük. Az egyesület névadója az egyesület elnökének örökbefogadott, kerekesszékes kutyája volt. Eszkuláp az orvosi maximum fél év kínszenvedés helyett öt és fél év boldog és kiegyensúlyozott életet kapott, de a környezete is rengeteget tanult tőle.
Életigenlése, ösztönösen működésre kódolt szervezete és makacssága irányt mutattak akkor is, de most is. Eszkuláp kitartó volt és egy ikon. Igyekszünk megfelelni ennek a szellemnek, igyekszünk úgy menteni, hogy a kevésbé tetszetős, a kevésbé könnyen örökbeadható, a kevésbé könnyen menthető kutyák is esélyt kaphassanak egy jobb, egy kiegyensúlyozottabb életre.
Most járunk a 16. mentett kutyánál, jelenleg tíz gazdikereső kutyát gondozunk. Nagyjából ennyi is az a létszám, amit biztonságosan kezelni tudunk, de már dolgozunk azon, hogy legyen egy olyan menedékünk, ahol 10-15 kutya számára biztonságos feltételeket tudunk kialakítani, de ideiglenes befogadókra mindig szükségünk lesz, így ha valaki csatlakozna, azt nagyon megköszönnénk. Novemberre jutottunk el oda, hogy talán sikerül szerződést kötnünk egy külterületi, aprócska, felújításra szoruló, de lakható kisházra, nagyon izgulunk, hogy minden rendben menjen, hiszen nehezen találtunk olyan ingatlant, ahol a kutyák számára is kialakítható egy élhető élettér. (Aki valaha próbált már kutyával költözni, nagyjából sejti, hogy mire gondolunk.) Beszámolunk majd róla, ha már biztos lesz, de nem csak beszámolunk, hanem számítunk is a segítségetekre, hiszen tennivaló is lesz bőven.
Első lépésként ép, de fel nem használt járólapot, csempét gyűjtünk. Pár darab is jöhet, hiszen nem a cél, hogy egységesen legyen leburkolva a kutyák számára kialakítandó felület, hanem az, hogy tisztítható burkolatot kapjon. A felajánlásokat Budapesten az V. és a XI. kerületben, illetve Érden tudjuk átvenni előzetes egyeztetést követően.
Szintén fontos, hogy a telken lévő kb. 30 m2-es faházat kívülről leszigeteljük, hogy lehessen benne a nagy hidegek során is lakni. Ez hozzávetőlegesen 200.000 Ft-ba kerül majd, amit a támogatásaitokból kell előteremtenünk, így nagyon-nagyon számítanánk rátok. Utalni az Eszkuláp Egyesület Magnet Banknál vezetett,16200223-10054165 számú számlájára tudtok, a megjegyzésbe írjátok be, hogy SZIGETELÉS. A menedék még nem lesz ettől készen, folyamatosan jönni fogunk a tennivalókkal, gyűjtésekkel, segítségkérésekkel, illetve számítunk a kétkezi munkátokra is. Megalakulni, az alapokat letenni nehéz, de nem lehetetlen, mi pedig hisszük, hogy veletek sikerülni is fog.
A héten négy új kutyával bővültünk, ez pedig elég tekintélyt parancsoló létszám. Sajnos mindannyian panziós elhelyezést tudtak csak kapni, mivel ideiglenes befogadókat nem találtunk számukra. Így is családi környezetben élhetnek addig, amíg eljön értük az igazi.
Pomonát Gyömrőn találták, ott vert tanyát egy háznál. 6-8 éves, tacskó jellegű keverék szuka, aki mindenkivel barátságos, más kutyákkal is jó viszonyt ápol. A lakásban szépen viselkedik, hamar megszokta a kényelmet és a meleget. Azonosító chipje nem volt. A szívféreg-tesztje szerencsére negatív lett, így át is esett az ivartalanításon.
Chilli és Dödölle számára egy állatvédő partnerünk kért segítséget úgy, hogy a két kutya indulásként azonos helyre kerülhessen. Gazdájuk nem tudott velük eleget foglalkozni, a hosszúnál is hosszabb órákat töltöttek egyedül, egy lakásba zárva. Mindketten fiatalok, kedvesek, barátságosak, más kutyákkal is tökéletesen kijönnek. Chilli meg is trimmelődött az érkezése után, hogy jobb szőrben legyen, de mivel eddig valószínűleg nyírva volt, sajnos már nagyon puha a szőre. Dödölle egy lovas kiránduláson vett részt, amit nagyon élvezett, de a sok futástól rendesen el is fáradt. A hét számukra is tartogatott szívféreg-tesztet, melyet szerencsére negatív eredménnyel zártak, majd azt követően mindketten átestek az ivartalanításon is. Chilli gazdijelöltes is lett, hamarosan új gazdihoz költözhet majd.
Sármány a Szentendrei-sziget egyik kijárós kutyája volt, tíz éve azzal telt, hogy minden tüzelését megszült kölykökben fejezte be, amelyek így vagy úgy, de eltűntek. Ennek a folyamatnak vetettünk most véget azzal, hogy a gondozásunkba került, és ezzel a lendülettel, egy negatív szívféreg-teszt után át is esett az ivartalanításon. Sármány egy álomkutya, finomlelkű, kedves, könnyen kezelhető, és természetesen ő is tökéletesen használja a kanapét. Kezdő kutyásoknak is nyugodt szívvel ajánljuk, már akit nem rettent el a tíz év körüli kora.
Hadtáp múltkor kihagyta az ivartalanítást, mert egy baleset miatt nem ért oda a rendelőben a rögzített időpontjára, viszont most ő is kés alá került. A lábadozást a kedvenc helyén, a kanapén heverve gondolja lebonyolítani, a korábban biztosan csak kinn tartott kutyalány mostanra úgy megszokta a meleget, hogy ki sem teszi a lábát a szobából, egyenesen fel van háborodva, ha ki kell mennie, hogy a dolgát elintézze. Hadtáp félénk, de kedves, rosszindulattól mentes kutyalány, akinek szeretnénk megtalálni a végleges otthonát.
Szintén a határ mellől érkezett Riadólánc, akit a hétvégén egy potenciális gazdijelölt látogatott, de sajnos nem volt meg az örökbefogadáshoz szükséges kémia, így Hadtáp továbbra is gazdikereső. Időközben elmondhatjuk, hogy lakáshoz szokott, hogy a sétákat, városi zajokat megszokta, és hogy azokkal, akiket már ismer, barátságos, közvetlen, viszont idegenekkel még mindig félénk.
Örökbefogadással kapcsolatban az eszkulap2016@gmail.com e-mail címen tudtok érdeklődni, de ide várjuk az ideiglenes befogadók, önkéntes segítők jelentkezését is.
![](https://www.eszkulap.hu/images/hirek_kepei/Barack.jpg)
Van olyan, amikor az ember elkésik. Szörnyű átélni, szörnyen nehéz feldolgozni, de ettől még a tény tény marad: nem mindig sikerül időben elhozni egy-egy kutyát ahhoz, hogy valóban esélyt tudjunk neki adni. Barackot a fehérgyarmati gyepmesteri telepről hoztuk el egy héttel az "S.O.S. holnap elaltatják" felhívás után, melyet egy másik szervezet osztott meg. Nem tudtunk tovább várni, mert láttuk a friss képeken, hogy a kutya egyre soványabb annak ellenére, hogy magas vemhes.
Barack egy tündéri, három év körüli keverék kutyalány volt, és sajnos hiába hoztuk el, hiába biztosítottuk számára a biztonságos, meleg környezetet, nem tudtunk rajta segíteni. Hogy mi történt? Megindult a szülés. Barack pedig nem volt elég erős ahhoz, hogy megszülje a kölyköket, de sajnos a műtétet a legyengült test nem élte túl, ahogy a kölyök sem. Az egésznek nem szabadott volna így történnie. Feldolgozhatatlan. Borzalmas. Barack, nagyon sajnáljuk, hogy így alakult, nem erre tettünk neked ígéretet, amikor végre kiemelhettünk a telep rácsai mögül.
Még egy kutyát hoztunk el ugyanarról a telepről, ahonnan Barackot, őt Vadalmának neveztük el, egy kisebb termetű, spánieles-tacskós jellegű keverék szuka. Mivel tudtuk, hogy a Futrinka Egyesület Tacskó Fajtamentése is jelentkezett érte, így megkérdeztük, hogy szeretnék-e átvenni a kutyát. A válasz igen volt, így Vadalma már az ő gondozásukban keresi végleges otthonát. Reméljük, hogy hamarosan meg is találja azt, hiszen fiatal, kedves és egy kis odafigyeléssel nagyon jó társkutyává nevelhető kutyalány.
Lett egy szetterünk is a héten, de az története furcsak fordulatot vett... Sokat tanultunk az esetből, nem is fog előfordulni többé. Benellyt egy tenyésztő hirdette az egyik online hirdetési portálon eladásra. Az egyik önkéntes segítőnk úgy döntött, hogy ő igyekszik előteremteni a kutya vételárát, ha utána át tudja nekünk őt adni a gondozásunkba. Így érkezett meg Benelly, a félénk angol szetter szuka, akit átmenetileg egy panziós helyünkön szállásoltunk el, hogy ivarosan ne kelljen őt kiadni ideiglenes befogadóhoz. A tenyésztő nem volt elégedett az elhelyezéssel, a kutyát visszakérte. Mivel nekünk a legutolsó dolog, amire szükségünk van, egy olyan kutya, akit valaki magáénak érez, Benelly "visszaköltözhetett" a tenyésztőhöz. Valójában azóta már tudjuk, hogy nem oda költözött, hanem egy másik szervezethez, aki egy másik, nem szetter kutyát is átvett tőle... Mindenesetre ha másra nem volt jó a dolog, az ember biztosan tanult belőle: nem csak a tenyésztőről persze.
Gazdisodásokról is hírt adhatunk, ez pedig nagyon jó dolog, hiszen egy hónapnyi idő még szinte semmi a működés területén, mégis sikerült már egy-egy kutyánkat családban elhelyezni. A héten Evetkét látogatták meg újra a múlt heti érdeklődői, és szerencsére a közös séta annyira jól sikerült, hogy Evetke át is költözött új otthonába.
Surranót is felkereste egy nagyon szimpatikus pár, miután rendben átesett az ivartalanításon, esetükben egyedül a meglévő, szintén fekete, saját kutyájuk véleménye volt a mérvadó, de neki is bejött a mi határvadászunk, így Surranó már új otthonában tölthette a hétvégét. Ideiglenes befogadója igazán jó ómen, hiszen nála volt Pimpa, majd most Surranó, de mindketten rekord gyorsasággal gazdisodtak is, miután hozzákerültek. Köszönjük neki a gondoskodást!
Riadólánc ugyan még nem gazdis, de fuvaros segítője és önkéntes menedzsere elvitte őt megtrimmelni. Köszönjük Winkler Vikinek, a Szveti Kutyakozmetika tulajdonosának, hogy személyesen ő vette kezelésbe ezt a szőrmókot, hogy az első kozmetikai kezelése ne legyen számára rossz élmény. A szépülés után ideiglenes befogadó jelöltek látogatták, és Riadólánc el is költözhetett hozzájuk, hogy ott várja a végleges gazdi felbukkanását.
Úgy volt, hogy Hadtáp is ivartalanításra megy, de az M0-ás elkerülőn történt baleset miatt sajnos nem ért oda a tervezett időpontra. Természetesen ez nem jelenti azt, hogy nem is fog átesni a beavatkozáson, de talán addigra felbukkan az a gazdijelölt, aki boldogan várja majd az ő kis szomorú szemű kutyalányát a műtét után. Ugye, így lesz?
Hamarosan Eszkimó is mehet ivartalanításra, illetve a farkát is plasztikáztatni kell majd, mert a farka vége nemes egyszerűséggel leesett. Ideiglenes befogadója meglehetősen meglepődött a történteken, de szerencsére komolyabb baj nem történt. Valószínűleg a balesetben sérült meg annyira a farkincája, hogy gyakorlatilag elhalt, de mivel mindenki a medencéjére és a lábára koncentrált, így ez a rész kezeletlenül maradt. Szerencsére Eszkimó szépen elkezdte használni a lábait, óvatosan gyalogol, szépen mozog. Hamarosan tökéletes kutyalány lesz belőle. Ő is gazdára vár még, ha valaki beleszeretne ezekbe a csodálatos szemekbe, ne habozzon írni!
Lexi 15 éves, süket és rosszul lát, nem szobatiszta. Ezek együttesen nem nagyon helyezik őt az esélyesek közé, de ettől még mi nagyon szeretjük őt, ideiglenes befogadói pedig mindenben a gondját viselik. A héten ellátogatott az állatorvoshoz egy vérvizsgálatra és egy székletvizsgálatra, mert valahogy nem rendeződött a végtermék, mindig hígabb maradt, ha a rizs kikerült az étrendjéből. A jó hír, hogy Lexinek semmi baja, a székletminta mindenféle parazitától, baktériumtól vagy egyébtől mentes volt. A vérképe a korának megfelelő, a kora pedig, mint tudjuk, elég magas ahhoz, hogy az egyes szervekben már legyen vérképileg is azonosítható kiugrás.
Védenceinkről az e-mail címen lehet érdeklődni. Ha valaki tagnak szeretne jelentkezni, ideiglenes befogadón lenne vagy más módon segítené a munkánkat, szintén ezen a címen érdeklődhet.
Működésünket teljes mértékben adományokból kell finanszíroznunk. Minden forint, legyen az akár csak kevéske is, nagyon sokat számít. Utalni a Magnet Banknál vezetett 16200223-10054165 számú számlánkra lehet. A befolyó összeget teljes egészében védenceinkre fordítjuk. Köszönjük!
Rengeteg az utcán, gyepmesteri telepen és menhelyen lévő kutya. Ez egy olyan tény, amellyel vitatkozni sem lehet, nem is érdemes, mint ahogy arról sem, hogy mindig így volt-e, és csak az Internet és okostelefonok adta lehetőségek mutatnak rá egyre jobban olyan dolgokra is, amelyek régen rejtve maradtak a szélesebb publikum számára, vagy a valóságban nem javul a helyzet, és egyre kevésbé vagyunk képesek elköteleződni, egyre inkább tárgyként tekintünk a velünk élő állatokra. Lehet, hogy a kötődési képességünk azáltal, hogy gépek vezérlik és határozzák meg az életünket, eltompul, elveszik?
Sokszor találkozunk azzal a szemlélettel, amely pénzben igyekszik kifejezni valaminek az értékét. Egy autó pontosan beárazható, de hová áraznánk a barátságot, a szeretetet, a ragaszkodást? Egy keverék kutya értéke nulla, ha eladási árban gondolkodunk, de valóban csak ennyit ér? Nem lehet, hogy ezerszeresét is egy jobb gépjárműnek csak azért, mert olyat ad, ami nem pótolható, nem biztosíthatja úgy más, tehát egész egyszerűen abból fakadóan, hogy nincs "helyettesítési" lehetőség?
Sok jó gazda van. Ők azok, akik akkor is felelősen gondoskodnak az állatukról, ha az beteg lesz, ha rosszat csinál vagy ha az élet rendje szerint megöregszik, de akkor sem szabadul meg tőlük, ha válik, ha gyereke születik, ha elköltözik, ha elveszíti a munkáját, ha megromlik az egészsége, ha... Ez pedig jó dolog, mert azt a biztonságot adja, hogy igenis van kinek örökbeadni, vannak itt olyanok, akik tiszteletben tartják az életet, és képesek kötődni, felelős döntéseket hozni, egy állat iránt szeretetet érezni.
![elltargyiasodott 02](https://www.eszkulap.hu/images/hirek_kepei/thumbnails/thumb_elltargyiasodott_02.jpg)
Sok rossz gazda is van. Ezek egy része annyira nem tekinti társnak a kutyát, hogy a gazda-kutya viszonyt nem is tudja értelmezni: a kutya azért van, hogy őt kiszolgálja, őrizze a portát, de tegye azt úgy, hogy enni sem kér. Ha elmegy, megszöki, az is az ő baja, miért nem becsüli meg magát. A másik csoport talán valamikor jó gazdának indult, de aztán egy döntési pont kihozta belőlük a rossz gazdát, az olyan személyt, aki valójában nem alkalmas állattartásra, de aki pontosan tudja, hogy mit jelentene ez, és éppen ezért foggal-körömmel küzd azellen, hogy őt megbélyegezze bárki, vagy akárcsak magát kellene rosszul éreznie. Ő az, aki felmenti magát, de felmentést kér attól is, akinek végül a nyakába varrja a problémát, hiszen ő mi mást tehetett volna...?
Hogyan menthetnénk fel valakit, ha vannak emberek, akik
- mind belföldi, mind külföldi költözéseik során magukkal tudják vinni szeretett kedvenceiket még akkor is, ha tudják, hogy állatokkal együtt nehezebb és sokszor költségesebb megtalálni az új otthont,
- elfogadják, hogy idős kutyájuk már melegre és nyugalomra vágyik, nem akarják rákényszeríteni mindazt, amit fiatalkorában tudott, csak örömmel nyugtázzák, hogy társuk még őszülő pofival is gyönyörű,
- akár kölcsönt vesznek fel, hogy állatkájuk betegségével kapcsolatos számláját rendezzék, és egy percig sem merül fel bennük az elaltatás gondolata,
- tudnak kutyát, macskát és egyéb állatot is tartani úgy, hogy közben gyermeket várnak, majd a baba megszületése után gyermeket nevelnek a legnagyobb összhangban és biztonságban,
- ugyan szomorúak, hogy megsemmisültek a bútoraik, leszakadt a függöny, valaki megrágta a cipőiket, de kutyaiskolát, kutyatrénert keresnek, hogy a szeparációs gondokat megoldják,
- azt merik mondani a szomszédoknak, hogy a házszabály vagy az ő kutyatartási elképzeléseik nem elégségesek ahhoz, hogy az állattartást megtiltsák, mert egész egyszerűen ez nem így működik.
Hogy több-e a bajban lévő kutya? Lehet. Szerencsére állatvédő szervezet és állatvédelmi szemléletben működő gyepmesteri telep is egyre több van. Sokszor elmondjuk, hogy az ivartalanítás és a felelős állattartás az, ami megoldást hozhat, illetve az évek óta kötelező chipezés betartatásával legalább az eredeti gazdák felkutathatóvá válnának... És ott van még egy nagyon fontos dolog: az állatot szeretni kell. Nem úgy, mint egy divatos ruhát vagy egy menő tárgyat, hanem úgy, mint egy társat. Enélkül nem leszünk, nem lehetünk soha jó gazdák.
A szeretet a kulcs. Bármilyen banálisan is hangzik.
Gyakorlatilag még igazán kevés feltétel adott ahhoz, hogy érdemben működjünk, hiszen hiába vagyunk jogerősen bejegyzett szervezet, ha az erről szóló pecsétes papír egyszerűen nem bír postai úton megérkezni, így a bankszámla nyitás várat magára. Pedig nagyon kellene gyűjtenünk. De hamarosan fogunk is. Addig pedig megoldjuk így vagy úgy, tagi adományokkal, egyéb segítséggel. Tudtuk, hogy a kezdetek nem lesznek egyszerűek, de vállaltuk, úgyhogy működünk!
Büszkék vagyunk arra is, hogy a Facebook oldalunkat október 1-e óta több, mint 1600-an lájkolták, remélni sem mertük, hogy ennyi embert érünk el ilyen hamar, és hogy ennyien szeretnétek részt venni, legalább megfigyelő szinten az Eszkuláp Egyesület alakulásának történetében. Köszönjük!
Sok minden történt a héten. Megérkezett az egyesület 10. mentett kutyája, Riadólánc. Ő volt az a kutya, akiért eredetileg is mentünk akkor, amikor Surranó és Hadtáp érkezett végül, viszont Riadólánc is előkerült pár napra rá egy kicsit távolabb. Szóltak a katonák, mi pedig nem szerettük volna őt hátrahagyni. Riadólánc lett a neve amiatt, mert a határmentén szolgálóknak kellett a kutyát a megtalálási helyétől addig a határzónáig eljutatni, ahol az egyik segítőnk várta pórázzal, és ahová nekünk is volt engedélyünk belépni. Sikerült, úgyhogy ez a kedves terrier keverék kan megmenekült, ami azért is nagyon jó dolog, mert amellett, hogy a hasán volt egy harapott sérülés, tele volt kullanccsal is, a levertsége pedig nem zárta ki azt, hogy babéziás, így egy Imizol injekcióval kezdte a pályafutását nálunk.
A két másik határmenti mentettünk Surranó és Hadtáp ideiglenes befogadóhoz költöztek. Surranó még a hét elején beköltözött befogadójához, azóta együtt járnak dolgozni, sőt: az Anker't egyik reklámarca is lett, amelyben arra kéri az embereket, hogy szavazzanak az Anker't-re, mint legjobb kutyabarát helyre.
Hadtáp csak a hétvégén költözhetett, ő elsőre még nagyon meg volt szeppenve, folyt a nyála, és morgott a többi kutyára, de hamarosan már ő is szépen be fog illeszkedni, és nem lesz vele sem semmi gond. Nagyon kedves, megfelelni akaró, de félénk kutyalány.
Gazella továbbra is várja az igazit, mivel nagyon kedves, nyitott és kutyákkal is barátságos, ráadásul típusos tacskó keverék, így reméljük, hogy nem is kell olyan sokat már nálunk lennie, és hamarosan beszámolhatunk a gazdisodásáról.
Eszkimó, a balesetes talált tacskó keverék kan átesett a medence- és csípőműtéten, a hetet még a kórházban töltötte, de a hétvégén neki is sikerült ideiglenes befogadóhoz átköltöznie. Úgy néz ki, hogy használni fogja a lábait, már most három lábon megy, ha feláll, de a negyedik láb is meg fog annyira erősödni, hogy használni tudja. Eszkimó még az eredeti gazdáját keresi, aki a kutya tulajdonjogának igazolásával és a költségek megtérítésével veheti őt át, de jövő héttől felszabadul ez a kedves és alázatos kan kutya, és megnyílik számára annak a lehetősége, hogy egy felelősségteljes és szerető gazdát találhasson.
Veterán tacskó keverék anyókánk, a tizenöt éves Lexi néni is orvosnál járt. Esedékes volt az ismétlő kombinált oltása is, de egy teljes vérképet és egy székletvizsgálatot is kértünk neki, mert a kora is indokolja, hogy tudjuk, milyen állapotban vannak a szervei, illetve érkezése óta hasmenéssel küzd, amire a giardia kezelés sem jelentett megnyugtató megoldást. Lexi sajnos nem szobatiszta, így neki kutyapelenkát is gyűjtöttünk, gyűjtünk, reméljük, hogy sikerül megértenie, hogy miért kerülnek elhelyezésre ezek a fehér lapok lakás szerte.
Kis bohócunk, Evetke látogatókat fogadott, de ő nem gondolta úgy, hogy könnyen adja magát, úgyhogy amellett, hogy megugatta az érkezőket, nem volt hajlandó a közelükbe se menni. Szerencsére nem riasztotta el az érdeklődőit, akik hamarosan egy közös séta során igyekeznek majd meggyőzni arról, hogy ők is jó emberek, és hogy Evetkének nincs mitől tartania. Reméljük, hogy a látogatások végül Evetke gazdisodását hozzák.
Gazdikereső kutyáinkról az e-mail címen lehet érdeklődni, illetve folyamatosan keressük azokat az önkénteseket, akik szívesen lennének egy-egy védencünk ideiglenes befogadói. Frissen alakult szervezetként sok kutya után nem tudunk panziót fizetni, de ha vannak átmeneti gondozást vállaló családjaink, a megmenthető kutyák száma is emelkedhet. Megköszönjük, ha csatlakoztok csapatunkhoz!
Egy hét alatt három kutyával gazdagodtunk, ők mindannyian a déli határainknál csatlakoztak az ott szolgálatot teljesítő katonákhoz és rendőrökhöz az élelem és figyelem reményében. Ezek az állatok azonban nincsenek ott jó helyen, és bár az ottaniak etetik őket, de ennél több kell a biztonságukhoz. Ráadásul van a határmenti kerítésnél bőven tennivaló, egy-egy állat igazán nem hiányzik oda, az amúgy is nagyon kemény feltételek mellett a védelmünket ellátók mellé. Minden tiszteletünk a kerítés őrzőinek!
Az elhelyezésre váró állatokról ezen az oldalon szereztünk tudomást, ha más is tud onnan kutyát vagy macskát fogadni, fel tudja venni az ottani segítőkkel a Facebook oldalon keresztül a kapcsolatot:
https://www.facebook.com/ittvagyunkveletek
Indulásként egy kutyát terveztünk onnan átvenni, aztán az egyik tagunk jelezte, hogy ő beszáll egy másik kutya elhelyezésének, ellátásának anyagi részébe, érkezzen kettő. Megszerveztük a panziós helyet, aztán pedig a területre való bejutást. Ezt követhette csak az autóút, amelyből így kettő is lett végül. Az első út során ugyanis az eredetileg kinézett két kutya közül az egyik nem jelentkezett, viszont egy kistermetű, fekete-fehér szuka kutya vállalta a pótlását.
Első lépésként a bácsalmási határkörzetből érkezett hozzánk Surranó, a fiatal-felnőtt, fekete, kistermetű keverék kan, aki azóta már ideiglenes befogadónál várja, hogy valaki beleszeressen. Gyakorlatilag a problémamentes kutya prototípusa, nagyon gyorsan alkalmazkodik, könnyen tanul, mindenkivel barátságos, kutyákkal sincs semmi gondja, alázatos. A lakásban a szobatisztaságot is hamar megértette, a pórázon sétálás és villamosozás is egyre jobban megy neki.
A másik kutya Hadtáp, egy fiatal-felnőtt keverék szuka, aki elsőre kicsit félénk, a változást nehezebben szokta meg, a bezártságot is szoknia kellett, de ő is nagyon igyekszik, és nagyon-nagyon szeretetéhes. Őt most még csak egy panziós helyen tudtuk eltenni, neki nagyon jó lenne mielőbb ideiglenes befogadót találnunk, ahol családban élhetne, és ott sajátíthatná el a civilizált kutyalét alapjait. Az ivartalanítását követő lábadozási időszak is kényelmesebb lehetne, ha azt egy meleg szobában, ráirányuló figyelem mellett tölthetné el.
Néhány nap elteltével jött a hír: az eltűnt keverék is előkerült, ugyan egy teljesen másik zónában van, megsérült, és egyébként sem fest túl fényesen, de megvan. Nekünk viszont oda nem volt sem engedélyünk, sem kapcsolatunk, így a határmenti szolgálatban lévőkre hárult a feladat, hogy valahogy eljusson a kutya ahhoz az emberhez, aki már pórázzal várta, és akitől mi is át tudtuk őt venni. Lenyűgöző együttműködés eredményeként sikerült Riadóláncot a gondozásunkba venni, Viki, a fuvart bonyolító tagunk elmondása alapján eufórikus élmény volt, amikor végre biztonságba helyezhette, hiszen annyi, de annyi ember és szervezés kellett a meneküléséhez. Úgy tűnik, hogy kellett is a gyors segítség, mert Riadólánc jó eséllyel babéziás, a kezelését megkezdtük. Ő is panziós helyen várja az élete jobbra fordulását, ehhez első lépésként egy ideiglenes befogadót keresünk számára.
Sajnos most egy jó darabig nem fogunk tudni új kutyákat átvenni a déli határainkról, de ennek a háromnak, aki hozzánk került, a lehető legjobb családokat fogjuk felkutatni. Ők most már nem fognak soha semmiben hiányt szenvedni, de ezt a lehetőséget csak azért kaphatták meg, mert katonáinknak, rendőreinknek nem csak a kerítésen van a szeme, hanem a helyén van a szíve is. Köszönjük!
![](http://eszkulapuj.madviktor.hu/wp-content/uploads/2022/03/3hete_01-300x200.jpg)
A harmadik működési hetünk sem telt eseménymentesen. Ugyan az egyesület bejegyzése szeptember végén jogerőre kellett, hogy emelkedjen, az erről való hivatalos értesítés postai változata még nem érkezett meg. A rosszabb hír, hogy az adószámot sem adhatta így ki a NAV, enélkül pedig nem lehet bankszámlát nyitni. A szabályozási környezet valószínűleg nem a napi, operatív munkát végző civil szervezetekre lett kitalálva, hiszen nekünk ezek a napok ténylegesen számítanak.
Azért reménykedünk, hogy a kezdeti adminisztrációs nehézségeken hamarosan túl is leszünk, és megoszthatjuk veletek az adománygyűjtéshez szükséges adatainkat.
Gazella és Guriga az érkezésüket követően átestek egy bolhamentesítésen és egy alapos fürdésen, majd felkeresték az állatorvost, hogy megnézzük, milyen állapotban vannak. Gazella testén több korábbi sérülés nyoma látható, a hasán is van egy varrat, de nem tűnik ivartalanítottnak, illetve egy szakított sebe biztosan varrva volt. Guriga méhében elhalt, felszívódásban lévő magzatokat mutatott az ultrahang... A legjobb döntés volt, hogy elhoztuk őket, nem csak azért, mert az út, amelyre kijártak, életveszélyes volt számukra, hanem azért is, mert Guriga nem élte volna túl ebben az állapotban.
Egy másik kutyánkra jelentkezett ugyan, de ha minden jól alakul, a Gaz lányok közül az egyiket fogja örökbefogadni egy orvostanhallgató. Nem akarjuk elkiabálni, de ha Guriga dolgai jól alakulnak, ők lehet a szerencsés. Azért még csak csendben mondjuk!
Evetke a héten elhagyhatta a kennelsort, szerencséjére egy sokat otthon levő, a kutyákkal sok időt töltő család vállalta őt átmenetileg magához. Kicsit féltünk, hogy veszi majd ez a tündéri pöttöm az akadályokat, de Evetke várakozáson felül teljesített: szobatiszta, a lakásban szépen viselkedik, örömmel sétál, mindenkivel kedves, bár a férfiaktó elsőre azért tart. Más kutyákkal jó a viszonya, és rendeltetésszerűen használja a kanapét is. Azt kell mondanunk, hogy készen áll a gazdisodásra, úgyhogy már csak ki kell várnunk, hogy valaki jelentkezzen is érte.
A gyömrői Kutyamentsvár kért segítséget egy, a hátsó lábait nem használó tacskó keveréknek. A szívünk is megállt, hiszen a szervezet névadója, Eszkuláp is ettől a szervezettől került annak idején orvoshoz, az ő tünetei is hasonlóak voltak. A kiskutya tőlünk az Eszkimó nevet kapta, jelenleg a Primavet Állatkórházban van, egy komoly műtét vár rá. A röntgen gerincérintettséget nem mutatott, de a rázott gerincvelői sérülés nem volt kizárható, viszont a csípőjét helyre kell tenni. Eszkimónak ideiglenes befogadót is keresünk!
Az egyik, a határmentén szolgáló rendőröket és katonákat támogató Facebook oldalon - https://www.facebook.com/ittvagyunkveletek/ - olvastunk kóbor kutyákról, akik a műveleti területen csapódtak oda az ott jelenlévő emberekhez, viszont ott nem voltak sem jó helyen, sem valódi biztonságban. Úgy döntöttünk, hogy kettő kutyának esélyt adunk a bácsalmási kóborkákból. Végül valóban két kutya is érkezett, de az egyikük nem az volt, akit terveztünk, hanem egy félénk, de barátságos, épp a helyszínen lévő tacskó keverék szuka, akit Hadtápnak neveztünk el.
A másik kis feketeség viszont valóban a képeken is szereplő, kedves kis kanocska volt, ő Surranó néven lett eszkulápos csapattag. Surranónak szerencséje van, mert néhány napon beül ideiglenes befogadóhoz költözhet, Hadtápnak viszont gőzerővel keressük azt az átmeneti családot, ahol megismerhetné a lakásban élés szabályait, ahol lábadozhatna majd az ivartalanítását követően.
A múlt héten érkezett Inda kirándulni ment az átmeneti családja nagylányával, akivel megmászták a szentendrei Vörös-követ, majd az iskolai közösségi kertben dolgozgattak. Inda a félénksége ellenére is nagyon élvezte a kirándulást, sokat jelent számára az emberi közelség és a közös tevékenységek is.
Ahogy olvashatjátok, sok-sok mindenben lehet segíteni a munkánkat. Aki csak anyagilag fog tudni beszállni, az tegye egyelőre a fiók mélyére a nekünk szánt forintokat, amint lesz bankszámlaszámunk, megosztjuk veletek, viszont tárgyi adományokkal, fuvarozással, ideiglenes befogadással már most is segíthettek, de az örökbefogadóknak is nagyon örülünk. Lépjetek velünk kapcsolatban a Facebook oldalunkon - https://www.facebook.com/eszkulapegyesulet/ - vagy az e-mail címünkön.
Egy házaspár nevelte őt kölyök kora óta, imádták, lakáskutya volt, szépen és csendben teltek az évek. Aztán a gazdibácsinál rákos daganatot diagnosztizáltak, és ahogy a vizsgálatok egymást érték, és a műtét tervezett időpontja is közeledett, az orvosuk úgy döntött, hogy a kutya és a rákos beteg nem fér meg egy fedél alatt. Különösen nem a műtét után, ahol a fertőzésveszély, a kutya puszta jelenléte, szóval minden, de minden csak rontja a túlélési esélyeket, és ha nem intézkednek azonnal, akkor a férfiről mondanak le egy semmi kutyáért, az meg mégis milyen már. Hát nem meggyógyulni akar az ember?
A család meghozta a döntést. Ha az orvos mondja, akkor a kutya nem maradhat. El is hitték, hogy az addig szeretett kis lény hirtelen veszélyes tényezővé válik, aki több baktériumot hord fel a lakásba, mint az emberek tennék, vagy bármi egyéb, ami nem steril környezetből érkezik. Mivel megoldást a kapott rövid határidő alatt nem találtak, hirtelen rá kellett jönniük arra is, hogy nincsenek kedves szomszédaik, szerető ismerőseik, távoli rokonaik, akik egy könnyen kezelhető kutyát átmenetileg magukhoz vennének, az állatvédőknél meg nincs hely, így jobb lehetőség hiányában leadták Pimpát az Illatos úton. Zokogtak. Remegő kézzel írták meg a leadó papírt, hogy az örökbefogadónak legyen információja róla, legalábbis az alaptulajdonságait illetően. Hogy sétáltatták, és hogy soha nem bántott senkit, nincs hibája, nagyon szeretik... A gazda betegsége... Ilyesmik. A végén már az Illatos úti gondozónak is könny tolult a szemébe, hiszen nem, ilyen nem történhet meg, az ilyen emberektől nem lehet elvenni a lehetőséget arra, hogy szerethessék, akit ők neveltek fel. Nem veheti el egy orvos sem, senki. De az élet mégis kegyetlen. Az orvos szava szent. Ha csak ezen múlik, nem lehet megkockáztatni. Egy ember életéről van szó.
A kutyának szerencséje volt, mert a véletlenek összjátékának köszönhetően egyetlen napot töltött a telepen, onnan egy kutyapanzióba került, ahol a napi többszöri séta mellett fűtött helyen lehetett. Pimpa számára megkezdődött a mentett kutyák élete a kezdeti állatorvosi protokollt is beleértve. A szívféreg-tesztje negatív lett, az ivartalanításon rendben átesett, majd ideiglenes befogadóhoz költözött, hogy ott lábadozzon tovább.
Aztán kaptunk egy telefont. A volt gazdi volt az, a feleség. Hogy tudják, hogy amikor leadták, akkor elveszítették a tulajdonjogukat, és Pimpa már nem az övék, de ha még nem jelentkezett rá senki, akkor ők szeretnék örökbefogadni tőlünk, akármik is a feltételek. Kértük őket, hogy gondolják végig, hiszen mi nem szeretnénk ennek a kutyának újabb megrázkódtatást, nem is érdemelné meg, nagyon-nagyon jó kutya, ami valójában őket dícséri, szépen, szeretetben nevelhették fel.
Pár napot kaptak, és jelentkezett is a hölgy, hogy szeretnék. Kiderült, hogy az orvos úgy mondatta le a gazdát a kutyájáról, hogy azt sem tudta akkor, hogy a daganatok annyi helyen képeztek már áttétet a szervezetben, hogy műtéti úton nem eltávolíthatók. A gazda pedig a kemoterápiát nem vállalta. Anélkül fog eltávozni, ha eljön az ideje. Egy dolog viszont biztosan nem fog rontani az állapotán: a kiskutyája iránt érzett aggodalma. Pimpa ugyanis visszaköltözött, hogy ott legyen mellette a bajban, hogy megnyugtató jelenlétével segítse a házaspárt a nehéz időkben is, és majd ha férfigazdája távozik, ott legyen a hölgy gazdi társaként, vigaszaként. Pimpa úgy ért révbe, hogy el sem szabadott volna mennie... Egyetlen orvoson és az ő szigorú szaván múlt a leadása, a szerencsén pedig az, hogy visszatalált a családjához.
Pimpa gazdibácsijának kitartást, méltóságban megélhető, osszú hónapokat kívánunk. Pimpa is így lenne a legboldogabb, de mi valóban tudjuk, amit nem lehet receptre felírni: a kutya jelenléte a gazdibácsi számára is segítség, nem pedig akadályozó, veszélyeztető tényező.